- David Stevens? - Da.
Ti si iz Rige? To mi je prvi put.
Sviđa mi se, uh, arhitektura. Ovdje je tako lijepo.
- Dobro je vidjeti te,
ti stara zvečarko. - Ohh!
- Davide, kako si? - Grant!
-Dobro. Kako je prošao let, čoveče?
- Oh, bilo je dobro. - Dobro!
Dakle, slikari su iza tvog stana,
ali uveravaju me da hoće izaći za nekoliko sedmica,
i onda možemo dobiti bliže si gradu.
-Ne, to je... jeste u redu. Zaista, Grant.
-Ali treba još mnogo rada, eksterijer.
-Mislim da je... Mislim prelepo je, zaista.
Sviđa mi se. - Dobro. Pa, kancelarija
je prohodan od voza,
i tu je voz stanica vrlo blizu.
Ili biste mogli koristi moj drugi auto,
koji je u, uh, garaža, ako treba.
Shvatićeš teren.
-Znaš, ja samo želim reći hvala
za postavljanje ovoga gore, Grant, stvarno.
To je... Uzbuđen sam zbog toga neku promjenu, znaš?
-Pa, nemoj se previše uzbuđivati.
Trebaš mi da služiš kao swing pisac.
Znam da je to korak dole za tebe sada,
ali, uh, dobićemo u sistem,
i krenućemo odatle. - U redu. to je...
Da, to nije problem. Ovde sam da radim.
Znaš me. U redu.
Oprostite. Izvini, izgubio sam se.
Zdravo. Ja sam David. - David Stevens.
- Uh...
-Tvoj sto je tamo.
-Hvala ti.
- Zdravo. - Zdravo.
Hej, kako si, čovječe? - Dobro.
-Da? U redu.
- Dakle, upoznao si Iris? Hmm?
- Da, jesam. - Ona je nevjerovatna.
Mislim, ako tražite.
Primećeno.
Oh.
Hajde.
Zdravo.
Žao mi je što vam smetam. hm...
-Zdravo. Ja sam Robert.
-Oh, ti si Britanac.
-Da, moja mama je bila. I tamo išao u školu.
- U redu. - A ti si hrčak.
-Jesam li to rekao?
- Da.
Kako ti mogu pomoći, Davide?
-Uh, ne mogu upali moj auto.
Pitao sam se da li imaš a limenka za plin koju bih mogao posuditi.
-Oh, mislim da mogu malo bolje od toga...
Daću ti malo stvarnog gasa.
Ući. - Oh. To je nevjerovatno. Hvala ti.
-Izvinite na neredu.
Hoćeš pivo ili nešto? - O ne. Možda drugi put.
Samo stvarno želim sredi auto.
-Tako je.
-Izvoli.
-U redu. Hvala ti.
Jeste li uhvatili to?
- Da jesam. - Huh.
- Pecaš? - O ne.
Kao klinac, uh, nisam bio veoma dobar u tome.
Ok, uh, hvala... - Dobrodošli.
- za ovo.
Vidi, vratit ću ovo puna sutra, obecavam.
-Nema problema. Znam gdje živiš.
zar ne?
Hajde, govno jedno.
U redu.
koji kurac?
Davide, treba li ti pomoć?
Hej. hm...
Da.
- Kutija sa osiguračima je dobra. - Mm-hmm.
Jesi li ti mehaničar?
- Ja? - Da.
-Ja sam medicinska sestra.
Radim za mobilni jedinica za njegu.
- Vau, to zvuči nagrađivano - Čudan posao, zaista.
Mnogo ljudi dolazi u Rigu umrijeti. Tako je lijepo.
sta je sa tobom? - Ja sam novinar, da.
- Stvarno? - Mm-hmm.
- Jeste li napisali? šta sam pročitao?
-Ne, verovatno ne. Samo uglavnom američke vijesti.
- U redu. Probaj sada.
provozaj se,
pusti gas da prodje. - Da.
Hej, uh, nisam stvarno dobro sa autima.
Želiš da se okreneš u slučaju da se ovaj loš dečko pokvari?
- U redu.
Auto zvuči dobro.
-Mm-hmm.
-Pa jesi li došao sam?
-Da, samo ja.
-Nema ženu, ne devojka, ništa?
-Ne.
Ne, završili smo, znaš?
To je nekako razlog zašto sam ovde.
- Žao mi je. Jebi ga. - Ne, u redu je.
Da, ona...
Ona me je ostavila jer sam ja nije bila spremna za brak,
a onda je pobegla sa mojom najboljom drugaricom.
-Mislim da nije bio tvoj najbolji prijatelj.
Da, valjda ne.
-Znaš, od patnje dolazi sreća.
Moraš vjerovati bićeš dobro.
Univerzum će pobrini se za ostalo.
-Mm.
-Ili tako nešto. Mislim, šta ja jebote znam?
Ne, sviđa mi se to, sviđa mi se to.
Hej, to je dobro. Ti znaš, ti si dobar momak, čoveče.
- Ući. - Hej.
- Hej! - Pa idem napolje.
Uh, poslao sam ti to komad za pranje novca.
-Super. Odlično. Ja ću pogledati.
-U redu, kul.
Hej, uh, ako ste za to kasnije, piće, moja poslastica.
-Oh, sranje. Žao mi je, Volio bih,
ali imam ovaj, uh, telefon intervju iz Bostona.
Verovatno će biti kasno. - U redu. Naravno. Nije problem.
- Provjerite kišu. - Da.
Vidimo se sutra.
- Komadići lišća sa svojim vilicama.
Oni su transportovani nazad u gnezdo,
gdje se obrađuju u nutritivni supstrat
za njihovo podzemlje gljivice.
To je ta simbioza između mravi i gljive
izgleda da se prepisuje evolucija insekata.
Ali mi još uvijek ne...
- Davide. - Hej.
- Šta namjeravaš?
- Gledam TV. - Da?
Hoćeš da odemo na piće? - Sad?
-Da, dugujem ti piće pomaže mi oko auta, pa...
-U redu.
Nabacit ću nešto. - U redu.
-U svemir.
-Da, univerzum.
Hej, slušaj, pročitao sam par tvojih članaka.
Dobro pišeš. - Hvala ti.
Hvala na čitanju. - Da.
Zar se ne osjećaš dobro? - Ne.
- Živeli.
- Uzeću još jednu jedan. Hvala ti.
Hteo bih piće. Šta je?
-Zove se a kratko putovanje u pakao.
Kratko putovanje u... I kao zvuk toga.
-Hoćeš gutljaj?
Jedan je dobar, ali drugi, možda ćeš požaliti.
-Pa, ja ću kupiti onda sledeća runda.
-Ovo je moj... treći, mislim.
Ja sam David.
- Janine. - Janine?
Sviđa mi se tvoja narukvica, Janine.
-To? Samo moja biciklistička legitimacija.
- Šta? - To je za moj bicikl.
Svuda vozim bicikl.
Hitno je kontakti i ostalo.
Američko?
-Mm-hmm.
Ovdje sam samo zbog posla. Šta vas dovodi u Rigu?
- Traganje duše. - Ah, duša.
-Ja sam porijeklom iz Londona.
-Um, jesi li sa nekim?
-Upoznao sam neke prijatelje ranije, ali su otišli.
sta je sa tobom? - Da.
Prijatelj. On je tu negde. - Da sigurno.
Ne morate praviti stvari gore. Ti si bolji od toga.
- Nisam. Nisam. - Ubedi me.
Hajde.
Imaš moj broj. Nazovi me.
- Kupiću ti drugu piće... Voda, bilo šta.
-Drugi put. Moram da ustanem rano ujutro na posao.
-Ne idi.
-Da?
-Sada imaš moj broj.
- Dobro.
Uh, da.
Žao mi je što te ostavljam da visiš.
Upravo sam upoznao najneverovatnija devojka.
- Oh, da? - Da.
- Jesi li dobio njen broj? - Ja sam uradio.
-Dobro. Idemo.
Da li želite da idete za još jedno pivo ili tako nešto?
- Moram na posao sutra. Volio bih da mogu.
Mislim da ne bi trebao dim u ovom autu.
- Žao mi je, čoveče. - Ne, sve je u redu. Evo.
U redu.
Mm.
- Znate li kako se ovo radi?
-Ne, to je pogrešno dugme. Oh, sranje.
-Pazi!
-Davide, pogodili smo nešto.
-Šta?
-Sranje.
J-Janine?
Janine? koji kurac?
koji kurac?
-Skloni se.
-Robert?
-Ona ne diše.
Ooh, hajde. Hajde.
- Roberte, šta joj je? - Hajde, dušo.
Ona je mrtva, Davide. - Sranje. Sranje.
Sranje, sranje.
- Davide, žao mi je, druže. - Oh!
Sranje! - David, David...
Davide, žao mi je, Davide. - Moj bože. Jebi ga. Moj bože.
Oh, Bože, to ne može biti.
Ona ne može biti mrtva.
Zašto voziš svoj bicikl na sredini puta?
Zašto nema jebena biciklistička staza?!
Molim te.
Zašto jednostavno ne bi probudi se? Probudi se.
-Davide, moramo odmah da krenemo.
- Moramo pozvati pomoć. - Ne možemo nikoga zvati.
Ti si pio. Ovo je ubistvo.
Davide, moramo da idemo.
Sada, Davide!
-Oh, jebote.
- Davide!
-Žao mi je.
Tako mi je žao.
Žao mi je.
Trebali smo pozvao policiju.
-Ovo je moglo desilo bilo kome.
- Da.
Ali nije.
Meni se to desilo.
I to joj se dogodilo.
- Desilo nam se, Davide.
pogledaj...
Znam da ova djevojka nije trebala vozila bicikl po mraku
bez upaljenog svetla.
Ali ako ovo prijavite,
ništa ne ide promeni za tu devojku.
Ne možete to poništiti.
Ali ono što možete je da idete dalje.
Šta je prošlo, prošlo je.
Ne dozvolite da nas ovo uništi.
U redu?
Opusti se.
-Pa gde smo mi?
- U redu.
-Tako je. Kiel?
-Da. Policija ima zaključio istragu
u ubistvo...
-U redu. To nas ostavlja sa jučerašnjim napadom.
Biciklista pronađen mrtav.
Uh, Davide, to bi bio ti.
Ima li pitanja?
-Super. Hajde da počnemo.
Sretan petak.
-Hvala ti.
Ohh!
-Hej!
Ti govoris engleski?
-Da.
-Bio si kod konferencija za štampu.
-Ja sam jedan od novinara.
-Kažu nemaju tragove.
Ja-ne razumijem.
-Da li ste je poznavali?
-Ona mi je sestra.
Nisam ni mislio biti ovde.
Mi... Imamo kajak.
-Žao mi je. Moram ići nazad... nazad u kancelariju.
-Hej! Hoćeš li napisati...
u... u vašem članku, hoćeš li pisati
da su nam potrebni svedoci da istupim?
- Šta si uradio?! - Pobrinuo sam se za naš problem.
-I šta si uradio s tim?
- Da li stvarno želiš da znaš?
Nestalo je... zauvek.
-Bio sam u policijskoj stanici za konferenciju za novinare.
- Aha. - Devojčina sestra je bila tamo.
-Čija sestra?
Šta misliš ko?
Janinina sestra.
Ona želi da zna šta se dogodilo.
-Naravno da ima.
Šta policija zna?
-Ništa...
koliko mogu da procenim, za sada.
-Dobro.
- Roberte? - Davide?
-Još nije kasno da se predamo.
-Da, jeste.
Znate li koliko godina dobićete za hit-and-run
u Latviji?
Da li želiš da ideš u zatvor ovde...
kao Amerikanac?
Ne bih.
Prokletstvo.
Šta da radimo sa autom?
-Sačekaj do sutra i prijavi krađu.
Izgledajte sumnjivo ako uradio si bilo šta drugo.
-Sranje.
-Te noći, ti i Otišao sam u grad.
Ali nismo vozili.
Otišli smo u bar.
Popili smo nekoliko pića.
Napustili smo bar u 12:15
i u 12:30 krenuo tramvajem.
Sjećaš se?
Jasno?
Dobro.
Moramo štititi jedni druge.
Moramo se osloniti jedni na druge.
Hajde.
Prelepo je, zar ne?
-Mm-hmm.
-Jesi li spreman?
Hajde da se uključimo.
Oh, ostani miran. - Šta da radim? sta da radim?
- Pusti ga da uzme udicu. - Ok, ok, ok.
Whoo!
- Vau!
-Unesi, donesi to unutra, unesi ga.
Hajde. - Jesi li shvatio?
-Blagosloven si.
Šta radiš?
- Trik Džejmija Olivera.
-Oh, da.
- Hoćeš piće? - Ne, imam čaj, hvala.
Izvinite zbog mirisa. - Uredu je.
- Skuvao bih ga napolju,
ali moj roštilj je pokvaren.
-Da li skupljate ovo?
-Oprostite.
Molim te... ne radi to.
-Oh žao mi je. nisam...
-Moja majka je to znala ostavi ih za mene.
Ona je otišla.
-Š-Kako to misliš, otišao?
-Imaš li piće? Idemo jesti.
- Da, policajče, to je tačno, Nisam vlasnik auta.
U redu, on mora biti taj jedan da prijavi da je ukraden.
U redu. Reći ću mu.
Hvala ti. - Davide, imaš posjetioca.
-Zdravo. Hm, ne znam ako me se sećaš.
Ja sam sestra Janine Rafael.
-Da. Kako vam mogu pomoći?
-Ja sam Vanessa.
Ti si napisao taj članak o mojoj sestri,
o tome kako policija nemaju tragove.
-Da.
-Hteo sam da razgovaram sa tobom.
Policija, ne mrdaju veoma brzo, i, uh...
-Znaš, ja-ja stvarno imaju rok za završetak.
-Um, ok.
Uh, možda piće nakon posla?
-Um, moj raspored je prilično spakovano.
-Vidi, mislim da znam kako uhvatiti ubicu.
Ovo je autoput od Dzintarija do Rige,
koji je najbrži ruta od kluba.
A ovo je sporedni put gde mi je umrla sestra.
- Dobro. - Šta ako neko
bilo namerno izbegavanje autoputa?
-Znaš, većina ljudi imaju vozačke navike.
Put koji će uzimati tokom dana
takođe će uzimati noću.
-Šta da su popili previše?
-Ipak je mogao biti dolazi iz Dzintara
sporednim putevima.
- Ali to je mnogo duže putovanje. - Slušaj, sve što kažem je
da postoji mnogo razloga zašto neko bi mogao krenuti tim putem.
-Znači nećeš mi pomoći.
-Učiniću šta mogu. gledaj, neka policija radi svoj posao.
Znaš, ove stvari zahtevaju vreme.
- Da.
Je li neko
pomaže ti kroz sve ovo?
-Moj tata je umro kada bili smo mlađi.
I moja mama je umrla pre nekoliko godina.
Janine je bila sve što sam imao.
Vidi, molim te.
Trebaju mi ​​odgovori.
Ne znam šta drugo da radim.
-Videću šta mogu da uradim.
-Izvini.
Hvala ti.
U redu.
-Znaš šta?
Najbolji pecanje koji sam imao ikada urađeno je u Ludzi.
Mislim, prelepo je. To je zapravo nedaleko odavde.
Ribe samo iskaču iz vode.
Znaš šta? Mislim da smo treba da idemo zajedno, ti i ja,
u Ludzu.
Imam drugara gore koji iznajmljuju stanove.
Nije skupo ili tako nešto.
- Oh, jebote! - Sranje.
Dozvolite mi da ga pogledam.
Šta radiš?
- Isisavam infekciju. - Zaustavi to!
-Žao mi je.
U kutiji su flasteri.
Vidi, žao mi je. I nisam hteo da te uznemirim.
-Uredu je.
-Ne, to je problem.
- Roberte? - Šta?
-Ubio sam ženu.
-Da.
Ali ti bi od svih ljudi trebao zna kako ovaj svijet funkcionira.
-Šta dovraga radi to uopšte znači?
-Radila si kao novinar u Njujorku.
-I -Loše stvari se dešavaju dobri ljudi sve vreme.
Preboli. - A ti
pobrini se za svoja sranja, a ja ću se pobrinuti za svoje?
-U redu.
Da sam to uradio, bio bi u zatvoru.
-Dobro, kako... kako se piše... - Samo to ti treba,
to...
-Davide, imaš li sekundu?
-Uh, da.
-To je u redu. Ja ću završiti. Da.
- Dakle, smestili ste se? - Mm-hmm, da.
Pa, upoznala sam tipa koji živi u susjedstvu.
- Oh. - Znate li nešto o njemu?
- Rob... Roberte? - Mm-Hmm.
-Nešto slično tome?
Pa, komšije su mi rekli
da je njegova majka bila stjuardesa aviokompanije,
ostavljao sam ga na miru nedeljama i nedeljama kao dete.
On je čudna ptica.
ali...
Je li sve u redu? - Ja sam... ja sam...
Da, dobro sam. Ja samo radim.
-U redu. To je dobro čuti.
Uzgred, ja, uh, razmišljam poletanja ovog vikenda.
Idem na Baltik Festival ponosa u Vilniusu.
Verovatno, uh, treba da se zameni auta da svi stanemo.
-Oh, sranje. Zaboravio sam da... Da ti kažem.
Imao sam problema održavanje automobila u radu.
Hteo sam da pozovem a mehaničar, neka izađe,
pogledajte to.
Uh, samo, znaš, a mali poklon od mene tebi.
Sve što imaš gotovo, znaš?
-Ne brini za to. dobit ću jedan od momaka da nas sve vozi.
Nema problema. - Dobro. Kako god da je najlakše.
Ti znaš? - Ne. Sve je u redu. U redu.
-U redu.
Usput, dobro sam.
- Imaš novi auto? - Hej.
Da, to je samo iznajmljivanje. - Lepo.
-I imaš novi roštilj.
-Ovo je za tebe, zapravo.
- Za mene? - Da.
- Davide...
- Znam da ti je stari zabrljao,
pa sam hteo da se izvinim za neki dan.
-Oh, molim te, druže. Zaboravi. Mislim, ja ću uzeti roštilj.
Ne mogu da verujem da si se setio. - Da.
Kako bi bilo da ga zapalimo veceras za veceru? Zvuči dobro?
- Da. - Da?
-Upaliću ga oko 8:00.
- U redu. - U redu. Hvala, Davide.
- Nema na čemu. - Da.
Vau. Ne mogu vjerovati kupio si mi poklon.
-Zdravo?
- Zdravo, Vanessa, tako je David Stevenson.
-Hej.
-Um...
Samo zovem da vidim kako ti je bilo.
- Pa, dobro, zapravo.
Zvao je detektiv Reine.
Upravo su se javili svjedoci.
-Stvarno?
- Davide. - Roberte, slušaj.
Javio se svjedok.
Neka starica koja živi pored put je pozvao policiju.
-Jesu li je već bili kod nje?
-Ne. Siguran sam da hoće danas.
-Slušaj me. Evo nema potrebe za panikom.
Saznaj šta oni znaju.
Siguran sam da nije ništa.
-Hej.
Hvala što ste došli tako brzo.
Ući.
Sjedi.
Dakle, svjedok se javio.
-Detektiv Reine je na putu.
Možda će sada uhvatiti govno ko je ovo uradio.
Ne znam kako ljudi spavaju noću.
Žao mi je. Mogu li dobiti piće?
-Da. Naravno.
-U redu.
Zdravo?
Svedok...
s-imala je srčani udar.
Nije uspjela.
-Tako mi je žao.
- Davide. - Nećete verovati.
Starica, svjedok, imala je srčani udar.
-U redu. To je dobro.
jesi li dobro? - Da, da, dobro sam.
-Kad dolaziš?
-Um...
Hej, stvarno mi je žao ovo. Zaostajem na poslu.
-Da, da, naravno.
Dođi kad god željeti. Ne brini se.
-Ne, neću moći da to uradim. Zaista mi je žao.
-Jesi li siguran?
Imam puno ovde je zaista dobra hrana.
Sramota je to potratiti.
-Samo, uh... moram završi ovo... ovaj komad,
i pomerili su mi rok.
Tako da sam zaglavio ovde cijelu noć, zaista.
-Da da. naravno sigurno. Idi, idi, idi, idi.
Radi svoj posao, druže. Da, nema problema.
- Zaista mi je žao. - Vidimo se kasnije.
-Ćao.
Zdravo.
Tražim Davida.
-David Stevens?
-Da.
Trebali smo da imamo roštilj večeras,
i pozvao me i rekao da mora da radi do kasno.
Pa sam mislio da ponesem večera njemu.
-Oh žao mi je. Ja sam Grant.
Ja sam, uh... ja sam jedan urednika ovde.
Ti... Izgledaš veoma poznato.
-Ne verujem da smo se sreli. Živim pored Davida.
- Roberte! - Da.
-Da. Pa, upoznali smo se. Ja... ja sam vlasnik kuće.
-Oh žao mi je. I nisam te prepoznao.
-Da. Pa, David je otišao prije otprilike pola sata.
Rekao je da će ići siđi do glavne ulice,
uzmi suši, a onda, uh, vrati se, završi.
Ali, uh, mislim, to... Lepo miriše.
-Zašto ne uživaš to, dok je toplo?
-Oh, pa, to je veoma lepo od tebe.
-Zadovoljstvo mi je, Grant.
-Da li si uvek znao hteli ste da budete pisac?
-Uh, da, nekako.
Moja majka je govorila ona oduvek znao kad sam bio klinac
jer bih imao sve ovo nasumična pitanja, znaš?
Kao, evo jednog...
Zašto postoji a "D" u "frizideru"...
Razmisli o tome... - Mm-hmm.
A ne "frizider"
-Pa nisam te pitao... Šta radiš za život?
-Mm. Grafički dizajner.
- Vau, veoma kul.
-Dobro je jer ja može raditi s bilo kojeg mjesta,
ali London je dom.
-Znači oženjen si?
-Ne.
Skoro.
Bili smo zajedno šest godina, ali jednostavno nije išlo.
ti?
-Popravljam se nedavni razlaz.
-Žao mi je čuti to.
Hej, poslednji komad je tvoj.
-Ne, tvoje je. insistiram.
- Insistiram.
Izvini.
Mm-hmm.
Pa, hvala za lijepo veče.
- Da. Nema na čemu. - To mi je trebalo.
-Koji kurac?
-Sranje.
-Ko bi to uradio ovako nešto?
Žao mi je.
uh...
Mogu li te odvesti kući?
-Uredu je. Ja sam samo kao a pet minuta hoda odavde.
Hvala.
-Mm-hmm.
Laku noć. - I ti.
-Super.
Jebi me.
- Hej, Roberte, to je, uh, opet je David.
Pokušavao sam doći do tebe
Samo me nazovi kad dobiješ ovo.
ćao.
Zdravo.
-Uh, Vanessa. Zdravo.
-Izvinite što smetam.
Otišao sam u tvoju kancelariju, i rekli su da si ovde.
Hteo sam da ti dam ovim da se zahvalim
što si tako od pomoći, što si me slušao.
-Hvala ti. Uh, ti stvarno s-ne bi trebalo...
-Molim te.
-U redu.
-Mogu li da uđem?
Janine i ja, mi zapravo nisu govorili.
Upali smo u ovu veliku svađu u Grčkoj prošlog ljeta.
I otišla je da dođe ovamo.
Tako glupo.
Samo bih volio da sam to uradio više za rješavanje stvari.
Osećam se tako krivim.
I nedostaje mi.
Stvarno mi nedostaje.
Bože.
Žao mi je.
-Ne, u redu je.
-U redu.
Hej, nisam znao ako zelis malo...
-Tako veselo, vedro.
Beautiful.
Prerano je da bi se nazvalo načinom.
-Bila je najbolji kuvar,
najbolja koleginica,
najljubaznija osoba uopšte.
-Neka ona... počiva u miru
i... imati slobodu... zauvek.
-Janine i ja jesmo prošao kroz toliko toga.
Uvek smo bili tu jedno za drugo.
Neverovatno je videti da je našla svoje pleme
na tako lepom mestu.
Za Janine. - Za Janine.
- Za Janine.
-Tako mi je žao, Vanessa.
-Zdravo. Hvala vam što ste došli.
-Žao mi je zbog tvog gubitka.
-Gdje si bio?
- Šta? - Jeste li bili na spomen obilježju?
-Da, morao sam pokrijte ga za posao.
-Zašto je bila Vanessa Rafael u tvojoj kući sinoć?
-Špijuniraš li me sada?
-Njen Uber se okrenuo moj prilaz i probudio me.
Jeste li pročitali ovo?
-Davide!
Sestra, David. The prokleta žena je mrtva!
A ti želiš da se igraš terapija sa sestrom.
Šta pokušavaš biti, Davide?
Njen kamen?
pogledaj...
Sve što sam ikada tražio ti si tvoja lojalnost.
Moram da znam da znam da brojim...
-Neću reci joj prokletu stvar.
Vjeruj mi.
Na kraju, ona sazna sve.
Žene to uvijek rade, Davide.
Šta onda?
-Pa, to je otprilike onda, pretpostavljam.
Um, bez pitanja, uh, ugodan vikend.
- Lijep vikend ti želim. - Hvala ti. ćao.
- Uh, Henry, mogu li razgovarati s tobom na trenutak?
Kako je David?
- Pa, zapravo, promašio je par rokova.
-Par?
-Hej. Kako si?
-Da, znaš, samo sam, uh, stvarno pretrpan na poslu.
-Nisi se vratio bilo koji moj poziv.
Jesi li siguran da si dobro?
-Mislim da ne bi trebali uradi ovo više, Vanessa.
-Upoznali smo se zbog Janine.
Ne mislite li na neke dobro može iz toga proizaći,
malo svetla posle sav ovaj mrak?
Mogla bi biti prilika za nas oboje.
-Da? Grant ovde.
-Zdravo. Ovo je policajac Pavlows.
Zovem u vezi tvoj ukradeni auto,
BMW iz 1984.
-Moj ukradeni auto?
-David?!
- Hej, tamo.
-Tako lijepo.
-Mm-hmm.
- Idem po kajake. - U redu.
- Hvala vam puno. - Čuvaj se. Zabavi se.
- Zaista postoji dobra tačka za zaustavljanje
ako želiš da prestaneš za romantičan ručak,
družite se i popijte piće. Da. - Cool.
-Osim toga, jezero je predivno.
- Hvala. - Sta radis ovdje?
- Poznajete se? - Da.
Kako se poznajete? - Ovo je Vanessa.
Mi smo prijatelji sa posla.
Vanessa, ovo je moja komšinica.
- Oh, voleo bih da mislim da jesam malo više od toga.
Ja sam njegov prijatelj... Robert. Drago mi je.
- Jesmo li se upoznali? - Oh, mislim da bih se setio.
-Mislim da su naši kajaci spremni.
-U redu. Drago mi je što smo se upoznali.
-I ti, Vanessa.
-Šta su jebote radiš ovde?
-Kajakom.
Tu ste.
Kako divan dan.
Nije prevruće, ni previše vlažno.
- Nekako sam zamišljao ovo drugačije.
-Hej, Roberte, uh, da li ti smeta
dajući nam malo malo privatnosti?
-Naći ću dobro mesto, i Ostaviću vas na miru.
Usput, posebna prilika?
-Moja sestra i ja smo to radile trik prije nego što je umrla.
Mislili smo da ćemo to da je proslavimo.
- Bože, to je grozno. Ja sam tako mi je žao. Šta se desilo?
-Udario ju je auto.
-Auto?
To nije djevojka u novinama?
-Robert.
-Još uvek nisu uhvatio ga, zar ne?
- Roberte, molim te. Molim te. - Taj čovek je svinja.
Ne mogu vjerovati tom gadu. Ostavi prelepu devojku takvu
umire na ulici poput životinje.
Vanessa! Vanessa! - Vanessa!
-Žao mi je! Tako mi je žao.
-Vanessa! Roberte!
Kučkin sin.
Majku mu.
-Aah!
-Roberte!
O moj boze.
-Davide!
Davide! Evo!
-Imam te.
Imam te.
Hej.
-Hej.
- Izvoli. - Hvala.
Kako si? jesi li dobro?
-Hvala.
Vidio sam...
mislio sam da sam video...
Mislio sam Roberte...
-Robert šta?
-Ništa.
Nije bitno.
Drago mi je da je gotovo.
Kako je ona? Je li ona dobro?
-Ona... Ona skoro udavljen, Roberte.
Šta je s tobom?
-Nemam pojma šta o čemu govoriš.
-Znaš tačno šta govorim o tome.
Mislite li da je ovo neka igra, ha?
Ti siđi ovamo. Vrijeđaš je.
Osramotiš me.
-Vrijeđati je?
Osramotiti te?
Ubio si njenu sestru. Radiš vređanje.
-Znaš, Roberte, zašto zar ne odeš?
-Ili šta?
- Ili šta? - Da.
Ili šta?
-Imam ovo pod kontrolom.
-Znam da znaš.
Naravno.
Žao mi je.
-Gospodin. Stevens?
Ja sam detektiv Reine.
-Da, znam ko si ti. I bio na konferenciji za novinare.
-Ah. Oh.
Kakva slučajnost.
Kako si? - Dobro.
Ima li vijesti o mojoj sestri?
-Ne. Izvini.
Zapravo, mi smo tu da razgovaraj sa g. Stevensom.
- Molim vas, sedite. - Oh hvala vam.
-Mogu li te dobiti nešto za piće?
-Ne. Zapravo, the razlog zašto smo ovde
da li ste prijavili svoje auto ukraden, g. Stevens.
- Da. Pa, tehnički, to nije moj auto. - Mm.
Mi znamo. Naš oficir je pokušao da potvrdim vlasnika,
ali nije uzvratio poziv.
-Mislim da je na bekstvu nekoliko prijatelja za vikend,
da. - Huh.
-Prijavili ste krađa u subotu,
nakon udarca i bijega prošle sedmice, da?
-Da, u subotu. To možda je bio petak.
- Mali detalji, zar ne? - Mislim da je bila subota, da.
-Da te pitam nešto.
-Gde si bio u četvrtak uveče?
- Četvrtak uveče? - Da.
- Um...
Teritorija bar.
-Da li je i gospođa Rafael bila tamo?
-Ne. Ne, mi smo se upoznali na vašem brifingu.
-Ne, mislim, Janine Rafael.
-Žao mi je. Uh, sta... o čemu se radi?
Ne razumijem. - Telefonski zapisi gđe Rafael.
Tako si je nazvao noć u, uh... u 11:28?
-To mora da je greška.
Nazvao sam te noći u baru.
Bila je jedna žena i pisala je na moju ruku, a onda je otišla.
Bože, ja... nisam znam da je to bila ona.
-Koliko si dugo bio u baru?
-Uh, ne dugo.
Dvanaest i pet. Otišao sam tramvajem kući.
-Može li neko da svedoči o tome?
G. Stevens, može neko svedoči o tome?
Da.
Robert, moj komšija, on bio sa mnom cijelu noć.
-U redu.
Tako da ćemo imati a malo ćaskati sa njim.
-Poznavao si moju sestru.
- Valjda jesam, ali je bilo kratko.
Nisam ni shvatio.
-Pa, poznavao si je dovoljno dobro da je pozovem.
-Zašto mi nisi rekao?
-Zato što nisam shvatio do sada.
-A auto je nestao?
To vam se ne čini čudnim?
-To je ukradeno rad. Znao si to.
-Pa, to je a jebena koincidencija.
-Šta želiš da kažem?
-Želim da to uradiš reci mi istinu.
-Jeste li poznavali moju sestru?
Ja... znao sam je.
Ali nisam shvatio da jesam.
Šta to mijenja?
-Sve.
-Šta si im rekao?
-Istina.
Išli smo tramvajem u ponoć.
-U ponoć sam išla tramvajem.
-U redu?
Ući.
Ovo mora prestati.
-Šta mora da prestane?
-Ti si za volanom.
Misliš da si jedini sa nesto za izgubiti ovde?
-Nemaju bilo šta o nama, zar ne?
Oni nemaju auto.
Oni nemaju svedoka.
-Ne.
Spavati sa mrtvim devojkama sestra nas dovodi u opasnost.
Moraš se nositi sa tim...
sad.
-Šta bi mogao moraš da mi kažeš?
-ja...
-Šta, ideš izmisliti nešto?
Mislim da nije.
-Ludže su najbolji ribolov zemljišta u svijetu.
Tokom godine, od marta do oktobra,
riba se može naći u više od 50 jezera.
-Gotovo je. Jeste li zadovoljni?
-Ona će se okrenuti protiv tebe.
Ona će ti uništiti život.
Ne možeš nikome vjerovati, Davide.
- Zdravo. - Zdravo.
- Votka martini, molim. - Gore, kamenje?
-Stjene.
Da li ste je poznavali?
-Janine?
Naravno.
Često je dolazila ovamo.
-I te noći ona umrla, jeste li je vidjeli?
-Video sam je.
Izgledala je sretno.
Tako tužno čuti vijesti.
-Hvala.
-Žao mi je. ja-ja ne govori letonski.
-Moraš da uhvatiš šatl bus ide na sjever.
Tramvaj staje noć. Izgradnja.
-Koliko dugo?
-Celu noć, od Četvrtak do ponedjeljka.
Nema vozova posle 22:00.
-Od kada?
-Vilje od mjesec dana bilo je ovako.
-Mora da si izvan grada.
-Da.
Hvala ti.
-Vanessa?
Zdravo.
-Moram da razgovaram sa Davidom.
-Žao mi je. On nije ovdje. On ima rok.
-Tako je. Još jedan rok.
-Mogu li vam pomoći?
-Ne hvala.
-U redu.
- One noći kada je moja sestra ubijena,
ti i David, ti napustili bar zajedno.
-Da.
-Tramvajem.
-Znali smo da ćemo pili, pa smo išli tramvajem.
-A kad si otišao?
-Zašto pitaš meni ova pitanja?
-Odgovori mi. Šta kada si otišao?
-Oko ponoći.
-Tramvaj ne trčati posle 10:00.
-Šta?
-Izašli su servis preko mesec dana.
Vanessa...
Znam da očajnički želiš da znaš šta se desilo tvojoj sestri.
Nema potrebe da lažete.
-Lagao si policiju.
Bio si u tome auto, a ti si je udario.
Ostavio si je tamo da umre!
-Jesam li? Jesam li?!
-Robert.
-Davide!
-Kako si dođavola ulaziš ovde?
- Bilo je otvoreno. - O cemu pricas?
Bio je zaključan. - Žao mi je, bilo je otvoreno.
Koga briga? Uđi.
Sjedni.
Jesi li dobro?
-Mm-hmm.
Pa šta ti radiš ovde?
-Tako je.
Znam da stvari nisu bilo nam je lako,
sa nesrećom i sve,
pa sam mislio da hoću dobiti poklon.
To je dve nedelje mušičarenje u Ludži.
Karte za voz.
Kreće sutra uveče.
Šta kažeš?
Roberte, šta to radiš?
-Šta?
-Znaš da ne mogu idi. Moram da radim.
-Mogao bi da napišeš članak.
-Šuti. Samo začepi jebote.
-Opa. Mislio sam da radim nešto lepo za prijatelja.
-Prijatelju. Oh, mi nismo prijatelji.
Nikada nećemo biti prijatelji.
Izlazi iz moje kuće.
-David...
-Molim te da odeš.
Jebeno pecanje.
Odjebi... iz moje kuće!
Zdravo?
Vanessa, ti tamo? David je.
Zaista je važno.
Radi se o tvojoj sestri.
Phew!
-Zdravo, Vanessa je.
Znate vežbu.
Davide, zdravo.
-Ooh!
-Izvini.
Slušaj, naš sastanak je otkazan.
- Zašto? - Zato što niko ne može dobiti
držanje Granta.
Jeste li se čuli s njim?
- Ne. - Pa, otišao je na to putovanje,
ali se još uvijek nije pojavio, pa ćemo odložiti
do podneva. - U redu.
- U redu? - Da.
Hej, Grant, to je...
Opet je David.
samo...
nazovi me kada imas priliku, ok?
Samo se prijavljujem.
Oprostite. Izvinite, zdravo.
Izvinite na smetnji ti. moguće je
Mogao bih da pozajmim tvoju telefon na trenutak?
Moj je ostao bez baterije.
-Naravno.
- Tako si ljubazan. Hvala ti.
-Vanessa.
-Zdravo, Davide.
-Robert?
Gdje je Vanessa?
-Ona je sa mnom.
-Možete li da je obučete telefon, molim?
-Ne, ne sada.
- Roberte, slušaj me. Šta god da misliš
o tome možemo pričaj o ovome, ok?
Samo mi reci gde si.
-Razmišljam vodi je na pecanje.
-Uf!
-Prokletstvo!
-Oh, molim te.
Molim te pusti me.
Neću nikome reći.
Molim molim,
samo me pusti da idem!
Molim te!
- Psst.
-Reći ću ti mala prica.
-Tvoja sestra je bila živa
kada sam se odvezao.
Uvjerio sam Davida da je mrtva
i da je on bio ubica.
Vidiš...
- Nikada nisam imao brata.
Oh!
Ah! - Ah!
-O moj boze!
Vanessa.
O moj boze.
Vanessa.
O moj boze.
Vanessa.
Tako sam...
tako mi je žao.
-David.
-Šta si uradio?
-Šta sam uradio?
sta sam uradio?
Jeste li debeli?!
Zaštitio sam te.
To sam uradio. Zar nije očigledno?
Kao da sam štitio ti od dana kad sam te upoznao.
-Ubio si je!
-Oh, ne, Davide.
Ti si je ubio.
Ubio si ih oboje.
I tvoj prijatelj Grant.
Jer i ti si glupo je slušati.
Ti nezahvalni kretenu.
Uradio sam ovo za tebe!
-Oh!
Ne! Davide.
Ovo nisi ti!
Vi ste novinar.
Ja sam ubica.
Vi ste dobra osoba.
Nemojte nas upropastiti. - Aaaah!
-Ne mrdaj!
Policija.
Spusti oružje.
Ruke iza leđa.
-Ah!
Ne možeš biti ozbiljan!
On ju je ubio!
-Onda ćemo naći neke otisci prstiju, zar ne?
-Pokrenimo se.
Hajde, idemo.
Kako divan dan.
Da.
-Hmm?